Факторинг та перспективи його розвитку в Україні. - Момот, Людмила (Збірник наукових праць Черкаського державного технологічного університету. Серія: Економічні науки, 2016)
Головними завданнями здійснення факторингових операцій виступають: забезпечення постачальника своєчасною оплатою відвантажених товарів, підвищення ефективності розрахунків між клієнтами, ліквідація виникнення дебіторської заборгованості у позичальника та стабільний розвиток малого і середнього бізнесу в Україні. В Україні термін «факторинг» не завжди вживається доречно. Факторинг – це не кредит, оскільки може надаватися без фінансування, що в принципі неможливо, коли мова йде про кредит. На відміну від кредитування, факторингові послуги є більш вигідним варіантом для суб’єктів господарювання. В першу чергу, факторингова послуга вигідна для виробника, який намагається якнайшвидше отримати оплату за відвантажену продукцію, отримані від чого кошти зможе використати для подальшого розвитку бізнесу. У факторингу беруть участь три сторони: фактор (спеціалізована установа, спеціальний відділ комерційного банку); постачальник; покупець. Факторинг дає змогу постачальникові мінімізувати ризики, пов’язані із відстроченням оплати придбання товару або послуги, зменшує необхідність у відволіканні значних адміністративних ресурсів для отримання оплати від покупця за поставлені товар або послугу та дає змогу постачальнику отримати кошти за свою дебіторську заборгованість. Факторингові операції можна класифікувати за багатьма ознаками. За сектором ринку, де здійснюються факторингові операції, розрізняють внутрішній та зовнішній (міжнародний) факторинг. Залежно від того, чи повідомляються дебітори клієнта про перевідступлення ним прав вимоги боргу, факторинг може бути конвенційним (відкритим) та конфіденційним (закритим). Залежно від характеру взаємовідносин між фактором і постачальником, що складаються у разі відмови покупця від оплати боргових вимог, розрізняють факторинг з правом регресу та факторинг без права регресу. Недоліки факторингу: факторинг – досить дорога послуга порівняно з тим же кредитом; наявність суперечностей у нормативних актах з питання оподаткування факторингових операцій в Україні; відсутність чітких методичних рекомендацій з відображення операції факторингу в бухгалтерському обліку.